Tidigare:
- Vi har honom. - Han måste förgöras.
Hive kan skapa ett virus som förvandlar människor till Inhumans.
- Om han kan sprida det högt nog. - Då kan det smitta många människor.
- Jag berättade om Zephyren. - Och att den kan nå hög höjd.
Hive har sitt leveranssystem.
- Vill du ha hämnd? - Det handlar inte om hämnd.
Du lider.
Snälla... Ta tillbaka mig.
Intressant.
Ditt namn...
Nåt... fint.
Inte fint som himlen, en... blomma.
- Daisy. - Snälla...
Vad? Vad är det?
- Jag kan inte. - Va? Varför inte?
- Vad gjorde S.H.I.E.L.D. med dig? - Det är vad varelsen stal från dig.
- Han gjorde dig... otillgänglig. - Snälla...
Bara...
Nej...
Ledsen, Daisy.
När dörrarna öppnas stormar monstren basen. Hur många har Hive infekterat?
Kvadrant D, O'Brien och Marshall.
- Det blir runt 20 agenter. - 28.
Var det Daisy?
Detta kanske...
Slut på snacket, då.
- Daisy är i knipa. - Det är fel på hennes modul.
- Antingen hittade Primitives henne... - Eller så hittade hon dem.
- Undersök det och rapportera. - Fitz.
- Vad kan dina Primitives göra? - Svårt att säga.
- Du skapade dem, eller hur? - Annars hade jag blivit uppäten.
Varelsernas råhet är ju riktigt... sorglig.
Vi diskuterar konsekvenserna senare. Nu måste vi veta vad vi står inför.
De besitter adrenalin-framkallad styrka, men de ser dåligt.
De är knutna till Hive, som Daisy var, men de har inga egna tankar.
- Har de minnen? - Ja, av tidigare förmågor.
De kan basen. Hur lång tid behöver de för att komma igenom dörrarna?
Flera timmar minst.
De kanske inte behöver göra det.
- De är i ventilationstrummorna. - Lås vapenrummet.
Säkra det du kan i labbet. Lincoln och jag skyddar nervcentret.
Då stannar jag här, då.
- Daisy tog med modulen till planet. - För att stoppa Hive.
- Tror du hon klarar det? - Fixa lite rep, om hon inte kan det.
Smärtan försvinner inte för att du dödar mig. Eller gör den det?
Jag vill inte att du ska dö. Jag vill att du ska lida.
Det verkar vara du som lider.
Ledsen att du vägrar se bandet mellan oss. Bitar i ett pussel.
Men vi måste fortsätta utan dig.
Ben håller mig inte uppe. Jag hålls uppe av alla delar som samarbetar.
Tur att vi hittade dig. Agenterna gav oss koordinaterna. Hur kunde vi...?
Jaha, så.
Syndernas förlåtelse. Jag lastar på stridsspetsen.
Är hon tillbaka i teamet?
Hennes närvaro garanterar att de inte försöker skjuta ner oss.
Och resten av de här raringarna?
De flesta ska stanna här för att utrota resten av S.H.I.E.L.D.
- Tvivlar man, följ efter ledaren. - Försök hänga med, då.
Vapenrummet är längre fram. Jag säkrar vapenräcket och...
Nej! Nej!
Vad gjorde du, Yo-Yo? Vad gjorde du?
- Jag kan flyga den här. - Har du erfarenhet av den här?
Tack vare Will Daniels och Grant Ward har jag tillräckligt.
- Jag tar in henne i verkstaden. - De är hack i häl på oss.
Stäng dörren!
- Vad fan hände? - De hann först. Yo-Yo blev skjuten.
Sir... Var är alla andra?
- Stannade vi precis mitt i luften? - Planet flyger vertikalt.
Vi stiger. Rakt upp till 30000 meter.
Beräkningarna hjälper mig att samla tankarna.
- Vi spränger stridsspetsen. - Och sprider formeln i stratosfären.
I gryningen täcker den Europa.
Vänta nu... Vi är fortfarande kvar i den här jäkla rymdhissen.
Hur ska vi kontakta våra nya bröder och systrar om vi sprängt oss själva?
Vi skjuter ut oss i en modul, innan den detonerar.
Om inte du vill stanna här? Och se till att inget går snett?
Det är illa. Hon förblöder. Jag ser inget.
- Kan du lysa upp lite, elverket? - Det här stämmer inte...
Hon blöder för snabbt. Hennes ämnesomsättning går snabbare.
- Kan du fixa det? - Hon kan få en spruta.
Vi kan inte ta oss till labbet på grund av idiotens zombies.
- Jag blev kidnappad och hotad. - Daisy sa att du gärna hjälpte till.
- Alternativet var... - Sluta!
Vi kan tjafsa eller rädda henne.
Vi är fast här inne, så vi måste stoppa blödningen med nåt härifrån.
Du kommer att klara dig.
- Det kan vara vårt bästa alternativ. - Det kan döda henne.
Håll den här.
Nej... Mack...
Värmen!
- Det är många agenter kvar där ute. - Yo-Yos tillstånd är stabilt.
Gör inte så där mot mig. Ta inte en kula för mig.
Jag försökte fånga den. Jag var för långsam.
Imponerande. Är det skottens arbete?
Givetvis... Har han en fungerande modell ännu?
Menar du allvar? Det här är förbluffande.
De måste leta efter en annan väg in.
- Vad gör ni här? - Hämtar dig och tar Zephyren.
Öppna inte! Jag borde stanna här inne. Jag är en belastning.
Jag tror det finns några vapen här bakom.
Hon är jättevarm. Det kan vara en infektion, hon behöver antibiotika.
Nej, det är asvarmt här inne. Jag svettas som en gris.
- Jag trodde strömmen var avstängd. - Värmesystemet behöver ingen el.
- Men varför har de dragit upp värmen? - De vill driva ut oss, vad annars?
Hon förblindar dem. Simmons, ni sa att hon är ett geni.
Deras ögon var skadade. De ser på nåt sätt, men det måste vara...
Infrarött.
Smart flicka! Dra upp värmen till 38 grader, så kan vi röra oss fritt.
Ska vi bara lita på din känsla?
Det är vetenskap, inte en känsla.
Det är en vetenskapskänsla.
Doktorn...
Det är bäst vi följer efter honom. Han vet inte vart han är på väg.
Det är som om han skrapat ut mig ur mitt eget huvud.
Han slog mig, fast jag försökte döda honom. Mina krafter är ingenting.
Jag skiter i dina krafter. Det var inte de som gjorde dig till agent.
Det var det jag som gjorde.
Du har ingen aning om vad jag gjorde. Jag har ingenting kvar.
Varför räddade Andrew dig, då? Ja, du gjorde många onda saker.
Det enda du kan göra nu är att försöka balansera det hela.
Vill du bo i en låda, varsågod.
Men smärtan blir kvar där inne hos dig, tro mig.
Jag kanske inte alltid visar det, men jag...
May!
Vänta! Om du dödar mig, dör du också!
Jag har ett vapen på planet, som är till för att döda dig.
Så om du skjuter mig, kan jag inte berätta vad det är.
Låt honom vara! Titta på mig!
- Vi två har ett band mellan oss. - Inte nu längre.
Jag kollade planet, jag såg inget.
Jag talar sanning, jag svär. Du skulle inte upptäcka det.
- Visa mig. - Okej. Låt mig lägga ner den här.
Vi vill inte skada dig. De han kontrollerar...
De styr inte över sina egna handlingar. De är inte onda.
Eller, förutom du.
Du har alltid varit en mordisk jävel.
Jag varnade dig faktiskt, ett par gånger.
Nå?
Jag är okej.
- Vi stängde av förvaringsmodulen. - Hive får inte komma undan.
Så du är med oss?
- Är du okej? Du darrar. - Hon har abstinens.
Zephyren är inte designad för höga höjder. Det är minusgrader ute, så...
- Luften blir tunnare här inne. - Vi borde begränsa våra rörelser.
Försöka hålla oss varma.
- Vad gör vi nu? - Vi kom inte längre.
Jag förseglade trapporna. Vet inte hur länge det håller, men ändå...
- Tack och lov! - Tack och lov att du missade.
- Är hon okej? - Hennes tillstånd är stabilt.
- Har du sett de andra? - Fitz och May är på Zephyren.
- Då kan de stoppa dem. - Eller sprängas. Kände ni värmen?
- Jag drog upp temperaturen... - Jag förstod direkt.
- Vi jobbar bra ihop på Strategic... - Säg bara S.H.I.E.L.D.
Är du okej?
- Mack satte eld på mig. - Det är en lång historia.
- Hon måste till sjukhus. - Det är tolv meter till marken.
- Och tunnlarna under marken? - De är stängda.
- Vem kom på...? - Fitz gav mig några nya tricks.
- Fjärrstyrd Quinjet. - På väg. Men låt oss vara tydliga.
Jag ska få dig till sjukavdelningen. Vi ber Talbot om hjälp med basen.
Men jag oskadliggör Zephyren. Ensam.
- Jag måste ta mig till Fitz. - Det är inte öppet för diskussion.
Jag är byråchef. Jag tog hit Hive, det är upp till mig att stoppa det.
- Om May vore här... - Skulle hon titta argt på mig, ja.
Vi hämtar dem och tar hem dem. Jag tänker inte förlora nån mer.
Jag gillar verkligen era arbetsmetoder.
Jag börjar tänka klart.
Justerar för vindhastighet. Ställer in de sista koordinaterna.
Så när vi spränger den-
- kommer alla på tre kontinenter att sluta som de här jäklarna, va?
Damerna också?
Jag vill inte verka otacksam, jag ser fram emot att förändra världen.
Men kan vi fundera på att justera formeln senare?
Jag har haft några osnygga brudar. Jag vill bara ha rätt förväntningar.
Det är gjort. Säg åt Giyera att förbereda förvaringsmodulen.
- Vad är det här? - Fripassagerare. Envisa jäklar, va?
Hitta dem.
- Quinjeten. Den är här. - Coulson måste ha tillkallat en.
De är lätta måltavlor tills de är av. Vi måste till dockningsstationen.
Hoppas att den som är på planet har en tanke om vad som ska hända nu.
Jag vet exakt vad som händer nu.
- Du kom ensam. - De andra fick order att stanna kvar.
Jag vill inte att fler agenter ska dö på grund av mitt dåliga omdöme.
- Så du inser att du ska dö? - Jag är redo att göra det.
Om du har tänkt spränga planet så förvandlas flera miljoner ändå.
Ja. De kommer inte att bli stiliga, men de slipper dig, i alla fall.
- Jag dödar dig först. - Och din humor. Jag gör allt.
Jag gick över en gräns jag svurit att inte gå över. Jag dödade dig.
Och släppte lös Ward-mardrömmen.
Du tar åt dig för mycket av äran.
Alla Inhumans har ett syfte. Detta är mitt öde.
Att kämpa för alla Inhumans.
- Ditt misstag var att motsätta dig. - Det är ironiskt.
Jag ville faktiskt skydda Inhumans. Jag förlorade vänner på grund av det.
Till och med agent Blake sa att min policy gjorde honom illamående.
- Du döljer nåt. - Några fripassagerare, ja.
De har nog redan gett sig till känna. Jag vill bara ge en hjälpande hand.
Eller har du gett mig precis vad jag behöver för att besegra dem?
Din kropp.
Jag byter den här värden mot dig, och sen berättar jag för agenterna-
-att jag besegrat den mäktige Alveus.
Sen är slaget vunnet. Då behöver jag inte längre gömma mig i skuggorna.
- Ja, du låter precis som jag... - Det kommer jag att göra.
Så snart jag är inne i ditt huvud. Jag kan knappt bärga mig.
Vi är två sidor av samma mynt. Härförare som leder soldater.
Skillnaden är att dina följare inte kan låta bli att följa dina order.
Men när jag beordrade teamet att stanna kvar vägrade de lyssna på mig.
De tog sig ut och klättrade längs planet till en underhållslucka.
Jag ska bara avleda uppmärksamheten.
Jag sa att jag är redo att dö, men jag har ingen lust att göra det.
Jag lånade tricket av Blake. Jag tänkte jag kunde få dig att snacka.
Och jag har alltid velat göra så här:
Hjälp mig, Obi-Wan Kenobi, du är...
- Han kommer snart. Vi drar. - Vi måste ta oss till lastrummet.
Lincoln!
- Jag hämtar första förbandslådan! - Luta honom mot väggen.
Är han okej? Säg att han kommer att bli bra.
Han överlever, om han inte har några inre blödningar. - Siloxan!
Stanna hos mig! Du klarar dig. Titta på mig! Du kommer att bli bra.
Men du måste sitta stilla tills vi kan lägga ett ordentligt förband.
Förlåt, Lincoln. Jag menade inte att vända mig emot dig.
Jag vet. Jag klandrar dig inte, du var inte dig själv.
Det är jag nu.
- Du besökte mig aldrig i cellen. - Jag visste vad du gick igenom.
Du behövde tid att sätta ihop dig själv igen.
Har jag förstört det här? Mellan oss?
Vi måste jobba på oss själva, innan vi kan prata om oss två.
Ja...
Det jag har gjort, Lincoln... Jag kan inte leva med det.
Jag minns den smärtan. Skuldkänslorna. Vreden.
Jag förstår varför du ville möta Hive ensam.
- Jag försökte besegra honom... - Daisy.
Jag vet varför du gick till honom.
Jag har själv gått igenom det. Jag har nått botten.
Jag vet hur det är att vara så beroende av nåt...
att man skulle göra vad som helst för att få henne tillbaka.
Hive och hans arbetsbin är snart här.
Även om vi kunde stjäla stridsspetsen är den säkert tidsinställd nu.
- Du har väl inga konkreta idéer? - Jo, en.
Jag vet inte vad Coulson planerat...
Det gör jag.
Han flög hit Quinjetarna med fjärrstyrning, så han har nog...
ställt in nya koordinater. Quinjeten ska lämna atmosfären.
Om vi kan få ombord stridsspetsen på Quinjeten kommer den att explodera...
i rymden utan fara.
Då är åtminstone den delen av problemet löst.
Det här... Var fick du det här ifrån?
Daisy? Vad...?
- Jag accepterar mitt öde. - Nej. Gör inte det här ensam.
Hive kommer att leta efter oss. Om de andra kan uppehålla honom...
Jag minns vad du sa om din vision.
Nån kommer att vara i Quinjeten.
- Bara om jag blir tvungen. - Nej. Den kan flyga sig själv.
Jag vet. Jag...
Jag vet vad du tänker. Du kan inte leva med det du gjort.
Men det måste du. Okej?
Lova mig att inte försöka sona dina synder genom att offra dig själv.
Nu måste vi bara bestämma vem som åker och vem som ska kämpa mot Hive.
Jag föredrar att slåss.
Jag byggde ju den här jäkla saken av en anledning.
- Var är Daisy? - Jag kunde inte stoppa henne.
Han är här! Dags att sänka dem!
- Nej... - Han följde efter Daisy.
Så poetiskt, då. Det känns som att det var förutbestämt.
Lukten av ditt blod ledde mig hit.
Lash räddade mig så att jag kan avsluta det här.
Du utkämpar S.H.I.E.L.D:s krig igen. Vi skulle ju skapa fred.
Du menar oinskränkt makt.
Inte i dag. Autopiloten är inställd.
Den här ska ut i rymden. Med dig.
Ward är fortfarande här. Vi tar över kontrollerna manuellt.
Det var därför jag följde med. Jag kortslöt det manuella systemet.
Nej!
Lincoln! Kom!
För helvete, Lincoln! Hör du mig?
- Jag är här. - Det här är helt galet.
Det här är mitt syfte. Jag vet det nu.
Bara jag kunde steka styrningen och se till att det här funkade.
Och se till att du inte försökte göra det här själv.
Nej. Det skulle ha varit jag.
Jag såg framtiden, det är mitt öde.
Ja, ledsen för det.
Jag stal det från dig.
Jag skulle ställa allt till rätta med mina vänner, med dig...
Du kan inte bara dö för mig så här, det är... Det är fel!
Jag räddar den jag älskar och världen samtidigt. Det känns ganska rätt.
- Det skakar rätt ordentligt. - Jag hör dig inte, Lincoln.
Kommunikationssystemet är förstört. Jag måste ha pajat det också.
Jag skulle inte stå ut om du...
Du kan inte göra så här.
Det trodde inte jag heller.
Du får inte göra det. Jag kan inte bara...
Jag kan inte bara säga adjö. Jag har för mycket jag vill säga.
Jag också.
Men jag gjorde faktiskt precis det.
Jag försökte. Vi insåg det inte ens.
Insåg vad?
Alldeles nyss... Det var första gången jag sa att jag älskar...
Daisy?
Försök omvända mig om du vill.
Men du kan inte vända på planet.
Jag inser det. Vi kommer nog ändå att få vår samhörighet.
När vi upplever det enda som gäckat mig alla dessa år.
Döden.
Vänd på den... Vänd på den!
- Vi kommer inte åt systemet. - Du måste! Hjälp mig, Coulson!
Quinjeten är ändå inte designad för att manövreras i rymden, Daisy.
- Vi måste åtminstone försöka! - Han skulle inte vilja det.
Han betalar priset för mitt misstag.
Nej. Han betalar priset för allas våra misstag.
Tja... Jag fick se världen.
Den är vacker. Mindre än man kunde föreställa sig.
Ja...
Jag ville bara göra den bättre.
Jag vet.
Känna samhörighet. Men det måste du redan känna.
För att offra dig för dem.
Med alla deras brister.
De är bara människor.
Och nu?
6 månader senare
Jordskalvet orsakades av en människa
Vem är Quake?
Hej. Jag har köpt några mackor. Du borde...
De är här. De är tidiga i dag.
Du borde äta nåt.
Jag ska. Efter mötet.
Hur vet du att det är i dag?
Jag har en känsla av det, bara.
Jaha... Jag tänker äta.
Jag ville tacka dig.
Pengarna var alldeles för generöst. Och att du hjälpte oss flytta...
Jag behandlades som en paria hemma.
- Gillar du djur? - Ja.
Din pappa gjorde den här.
Det är en "robin". Som du.
- Hon är här! - Alla enheter, gå in!
Du har varit en riktig vän.
Jag ville faktiskt presentera dig för min vän. Han har en praktik här.
- Han gillar också djur. - Du är alldeles för snäll.
Jag håller bara ett löfte.
Spärra av området! Men ni hittar henne inte.
Ring byråchefen. Vi missade igen.
- Han tar ifrån oss uppdraget. - Ja, och kallar in nationalgardet.
- Vart kommer han att skicka oss? - Vi får väl vänta och se.
- Välkommen tillbaka, dr Radcliffe. - Inga samtal, det är en speciell dag.
- Var är Fitz? Fick han inbjudningen? - Leopold var tvungen att tacka nej.
Han ordnar en överraskning åt Jemma.
Då får vi fira ensamma, min kära.
Vad ska vi fira? I dag var den sista hearingen.
Ja, mitt namn är rentvått. På vissa villkor, givetvis.
Men det är inte därför jag öppnar en 40 år gammal... Balvenie.
Jag ser inget annat i kalendern.
- Jag ville att Fitz skulle vara med. - Du tyckte om Fitz och Simmons.
Ja. De två ihop är som en yngre jag. Och det hade varit passande.
Det här är baserat på ett gammalt S.H.I.E.L.D.-program.
De stackarna har mist många vänner. Det kanske inte hade behövts.
Är det det vi firar? Att Fitz blir din nya kollega i projektet?
Nej, Aida. I dag...
I dag är din födelsedag.
Översättning: Arnar Jonsson www.btistudios.com